Ungen min!
Arthur...
-Far! -Kommer.
FORFALT
-Liker du den, far? -Meget godt.
-Du så ikke ordentlig på den. -Jo visst!
Der er jeg, der er Nanny, og der er mor.
Og der er du.
- Hvorfor ser jeg så trist ut? - Ansiktet ditt er det.
Gjør det det, nå?
-Gid du ikke måtte reise fra meg. -Ja.
Men vi får hele helgen på landet, sant?
Se her! I morgen, så torsdag...
og så er vi sammen igjen om ikke lenge.
Du likner din mor på en prikk.
- Har dere billettene og togtidene? - Ja, det har vi.
Jeg må reise. Kan ikke bli for sen.
Avgårde! Vi klarer oss fint. Vi ses fredag. Vink far vel!
Jeg vet at De har hatt det tøft, Kipps. Og jeg føler med Dem.
Men vi har ikke rom for gratispassasjerer.
Vi er sakførere, ikke velgjørere.
Nå vel. Tomes har sikkert fortalt Dem om-
-fru Alice Drablow til Eel Marsh House.
Hun døde i forrige måned. Har ikke vært der på årevis selv.
Den gamle enken var ikke særlig glad for besøkende.
Ingen barn?
En gutt. Døde ung...
For mange år siden. De kan lese mer underveis.
Men i hovedsak skal De gå gjennom hennes papirer.
Forsikre Dem om at vi har hennes siste vilje. Huset er fullt av papirer.
-Alt må gjennomgås, hver side. -Ja vel.
Vi har forholdt oss til en på stedet, Jerome, lite samarbeidsvillig.
Jeg håper sannelig, Kipps, at De vil gripe sjansen-
- til å vise at De egner Dem for en fremtid i dette firmaet.
Dette er siste advarsel.
KONTAKT ÅNDENES VERDEN SEANSE, MRS. WYNNE, KLARSYNT
Mamma!
SISTE TOG KL. 21
Mr. Kipps...
Det ble en gutt.
Det gjør meg vondt, Mr. Kipps.
- Har vi passert Crythin Gifford? - Neste stopp.
-Så... De er fra London? -Ja.
De skal forsøke å selge Eel Marsh House.
De finner ingen lokal kjøper.
-Bor De på The Gifford Arms? -Ja.
Jeg kan skysse Dem fra stasjonen. Det er på hjemveien.
Takk.
-Samuel Daily. -Arthur Kipps.
-Fin bil, Mr. Daily. -Beste i grevskapet.
Skremmer fortsatt de lokale. Da er vi fremme.
Takk.
Hyggelig å snakke med Dem, Mr. Daily.
Mr. Kipps... Vil De spise hos oss i morgen kveld?
Det er sjelden vi ser nye fjes, og maten der inne er grusom.
-Ja, gjerne. Takk. -God natt.
God aften. Jeg har bestilt et rom frem til søndag. Mr. Kipps.
- Jeg finner ingenting. - Kontoret har telegrafert.
Alle rom er opptatt.
Aften.
Jeg har sagt til Mr. Kipps at alle rom er opptatt.
Han kan ikke vandre ute i dette regnværet.
-Vi har vel noe. Bare for i kveld. -Nei.
Hvis du ikke vil legge ham på loftet.
Greit.
Kom her.
Jeg håper å bli til helgen. Min sønn og barnepiken kommer.
Jeg skjønner.
Hvis De skal feriere, er det bedre i innlandet.
- Det blir veldig kalt med havskodden. - Havskodden.
Havskodden.
Følg meg.
-Hvor gammel er sønnen Deres? -Fire.
Skjønn alder.
Mange takk.
God natt.
Inn!
H. JEROME SAKFØRER
Hallo?
-Mrs. Jerome? -Mr. Kipps?
Mannen min dro for å møte Dem på Gifford Arms.
Dette er Mr. Kipps.
De hadde ikke trengt å komme. Vi kunne sendt papirene til London.
Alle dokumentene er samlet i denne.
Jeg hører De reiser hjem i dag.
- Ikke før jeg har ordnet med papirene. - Alt ligger i den.
Nei, huset er visst fullt av papirer. Jeg må sikkert holde på til fredag.
Der er umulig. Vertshuset har ingen ledige rom.
Da må jeg ringe kontoret. Har De telefon?
Ikke engang Mr. Daily har det. De finner ingen her.
- Da sender jeg et telegram. -Posten er lukket onsdag formiddag.
Toget til London går om en halvtime. Keckwick venter med bagasjen.
Hyggelig å treffe Dem, Mr. Kipps.
Endrede planer, Mr. Keckwick. Kjør meg til Eel Marsh House.
Jerome har betalt til stasjonen.
-For seks, kanskje. -Seks shilling!
Ingen andre vil kjøre Dem dit.
Vær så god.
-Retur klokken tre. -Kan ikke.
Jeg må tilbake til fastlandet før tidevannet kommer.
- Det er lavvann ved femtiden. - Klokken fem, da.
TIL NATHANIEL PÅ 1-ÅRSDAGEN GODE ØNSKER, MOR OG FAR
ERKLÆRING OM DØDSFALL
NATHANIEL DRABLOW, 7 ÅR
DRUKNET I SUMPEN KROPPEN BLE ALDRI FUNNET
Kom igjen, da.
Hallo!
Hvem der?
Nathaniel!
Grip gutten!
Keckwick!
Mamma!
Ta tak i mamma!
- Jeg overhørte en ulykke, konstabel. - Veifyllingen er ikke brukt på årevis.
Ikke siden Drablow-gutten druknet.
- Eel Marsh House står tomt. - Nei, jeg så en kvinne der.
Et øyeblikk, sir.
Søsteren min trenger hjelp, sir.
-Hva er det? Hva heter du? -Victoria Hardy.
- Har det hendt noe ille, Victoria? - Hun drakk lut. Mor var borte.
Lut... Konstabel!
-Kommer hun til å dø? -Det går bra, vennen.
Konstabel!
Ungen min!
Hallo... Mrs. Fisher?
Det begynner å bli sent. De rekker ikke London-toget.
Jeg kan ikke reise herfra ennå.
- Ikke oppsøk Eel Marsh House igjen. - Hvorfor ikke det?
Mr. Kipps...
-De har en sønn, sa De? -Ja.
Dra hjem til ham.
Ha ham kjær. Elsk ham.
Ellers ville jeg ikke vært her.
-Mr. Kipps. -Mr. Daily.
Jeg ønsker bare min sønn Nicholas god natt.
-Det gjør meg vondt. -Det er lenge siden.
Der inne fins rom til min kone og meg.
Så vi alle kan gjenforenes en dag. Kom!
Jeg hørte om piken i landsbyen. Forferdelig!
-Går det bra med Dem? -Ja.
Min kone vet ikke om det. Vennligst la det ligge.
Ikke kom inn på barn i det hele tatt, om mulig.
Han ville vært på Deres alder nå.
- Der er du, kjære. -Det gleder meg, Mr. Kipps.
Dessverre ser jeg nok uflidd ut. Jeg ble stående uten rom.
- Da må han bo her, Samuel. - Det må han visst, kjære.
-Vær så god, sitt. -Takk.
Tvillingene spiser ikke nede i aften.
- Mr. Kipps har neppe noe imot det. - Slettes ikke.
Emily!
Takk.
-Hils på Mr. Kipps. -Hallo.
Mange takk, Archer.
Er De gift, Mr. Kipps? Ikke sluk maten, det er uhøflig!
-Har De barn? -En sønn.
Da går det Dem bedre enn oss. Rikest i trakten og ingen arving.
Fortalte han deg om Nicholas? Det er ham der oppe.
Jeg har malt det. Jeg elsker å male og tegne.
- Det er vakkert. -Nicholas likte også å tegne.
- Det gjør han fremdeles. - Vær så snill, Elizabeth.
Han vil tegne et bilde til deg.
Elizabeth.
Slutt, Elizabeth!
Elizabeth!
Medisinen, Archer!
Nei!
- Jeg trodde hun ville ha godt av besøk. - Ikke tenk på det.
Det er som om hun er overbevist om at sønnen vår taler gjennom henne.
De tror vel ikke på åndenes makt?
Jeg gjorde ikke det.
Etter at min kone døde, vet jeg ikke.
Om forlatelse, jeg mente ikke...
Iblant... kan jeg føle hennes nærvær.
Iblant...
føler jeg at hun er til stede i rommet.
- Hun forsøker å nå frem til meg. - Vokt Dem for humbugmakerne.
Alt snakket om seanser og kontakt med de døde.
De utnytter de som er tynget av sorg og gjør mer skade enn gagn.
Skuffelse er det verste de frembringer.
Jeg må fortsette å lete.
Det er ikke meningen at man skal miste noen så unge.
Men hvor bærer det hen hvis vi åpner opp for overtroen?
En flukt fra virkeligheten, Arthur.
Når vi dør, kommer vi dit opp. Vi blir ikke værende her nede.
Kom så, legg dere nå.
ONSDAG
Jobben min står og faller med papirene.
Hvis Jerome hjalp til, kunne jeg reist snart.
Jerome er nok ikke til stor hjelp.
Mr. Jerome?
-Forsvinn! -Jeg er ikke farlig.
Du drepte Victoria Hardy. Hold deg unna meg. Forsvinn!
Dra din vei!
- Hva fanden er det som skjer? - Det reneste sludder. Til huset!
De skulle dratt da De fikk beskjed om det. Veslejenta hans er død.
De så henne, De så kvinnen ved huset.
Ta ham med hjem, for guds skyld. Dette er ikke til hjelp.
Den idiotiske overtroen deres.
Den samme overtroen som tok din sønn.
All right. Jeg kjører ham til stasjonen.
- Ikke ta notis av mørkemennene. - Men jeg så noen ute ved huset.
Hør her, Arthur. Det er bare et gammelt, avskåret sted.
Dess før huset er solgt, dess før kan folk gå videre.
Her har du noe å gå på.
- Jeg er her ved fjære klokken elleve. - Takk, men jeg arbeider hele natten.
Ta med hunden. Kom, jenta mi!
For selskaps skyld. Ikke flykt fra virkeligheten, Arthur.
NATHANIEL DRABLOW
DRA TIL HELVETE, DIN SKJØGE
HUN VIL HJEMSØKE MEG TIL GRAVEN
VIK FRA MEG
HERREN BESKYTTER MEG
NATHANIEL DRABLOW SØNN AV ALICE OG CHARLES
JENNET HUMFRYE, ALICE DRABLOWS
SØSTER, HVILER I HERRENS HENDER
KJÆRE NATHANIEL, TIL LYKKE MED 1-ÅRSDAGEN, MAMMA
Kjære Alice. Du gir meg ikke noe annet valg enn å avstå min sønn.
Så lenge dine leger vurderer meg mentalt uskikket til å oppdra ham.
Dere kan ta ham fra meg, men han er min.
Min. Han kan aldri bli deres. Jennet.
NAVN PÅ ADOPTIVFORELDRE: CHARLES OG ALICE DRABLOW
NAVN PÅ BARNETS MOR: MS. JENNET HUMFRYE
Kjære Alice. Jeg har vondt for å sette ord på ditt store svik.
Min egen søster nekter meg å besøke min sønn eller gi ham gebursdagskort.
Mon du gjør det, ikke for å skåne ham, men for å volde meg smerte.
Han er min. Hvis du nekter meg å se ham, skal jeg få det til.
Du forsøkte ikke å redde ham. Du reddet bare deg selv.
Du gav ham heller ingen begravelse, men etterlot han i gjørmen.
Du har hans blod på hendene.
Jeg vil aldri tilgi deg. Råtne i helvete.
DØDSATTEST, JENNET HUMFRYE, 30 ÅR
Selvmord. Kroppen hang fra bjelke på barneværelse i Eel Marsh House
DU KUNNE HA REDDET HAM
Hvem der!
De tror ikke på meg?
Selv det mest rasjonelle sinn kan lure en i mørket.
Jeg så dem, Sam. Jeg så henne og den gutten.
Gutten forsvant i sumpen. Kroppen ble aldri funnet.
Jeg så dem.
Gode gud.
Nei, ikke gjør det!
Lucy!
Arthur!
-Arthur! -Nei!
Bli der! Jeg kommer og henter deg.
Nei!
Arthur...
Vær så god.
Jeg husker da ekteparet Jerome mistet sitt første barn.
De bestemte seg for å få ett til...
Lucy.
De stengte henne inne for å beskytte henne.
- Ingen barn er erstattelige... - Hun var der, Sam.
De er trett. Hvil litt.
FREDAG
Hva skjedde med ham, Mrs. Daily?
Han lekte på stranden med vennene, og tidevannet overrasket dem.
- De har sett henne, ikke sant? - Hun var der i morges, i brannen.
Hun er alltid der.
-De må ikke klandre Dem selv. -For hva da?
For ikke å ha lyttet til rådene om å holde seg unna huset.
Jeg forstår det ikke.
Hver gang hun viser seg, -
-på veifyllingen, i sumpen, ved huset, -
-hvor enn flyktig, hvem enn for, -
- er utfallet like sikkert som det er uvegerlig...
Ja?
Et barn dør under voldsomme og tragiske omstendigheter.
Så mange barn.
Familien Fishers døtre, Jeromes førstefødte, -
-Keckwicks sønn, min Nicholas...
På hvilken måte?
Mrs. Daily...
Mrs. Daily!
Hun tvinger oss til å gjøre det.
Hun tvinger oss.
De tok fra henne gutten hennes, så nå tar hun oss.
Hun så deg.
Hun kommer!
-Elizabeth! -Sam!
Elizabeth, ikke gjør det!
Joseph!
- Vi kan telegrafere før de tar toget. - At De kjørte meg ut til huset!
- De hadde hørt historiene! - Jeg trodde aldri på dem.
-De ville ikke tro på dem. -Jeg kunne ikke.
Enten gjenforenes vi med Nicholas i himmelen en dag, -
- eller så er han fortapt. Hva foretrekker De?
Men sønnen min er i live, på vei hit!
Å, nei...
- Det er en time til nærmeste landsby. - De vil ha dratt innen den tid.
- Når er det lavvann igjen? -Klokken fem. Hvordan det?
Vi må gjenforene Jennet Humfrye med sønnen, så hun finner hvile.
- De fant aldri liket av gutten, Arthur. - Men De har noe en ikke hadde da.
Arthur!
Jeg kan kjenne den, Sam. Rett under føttene mine.
-Må bare få festet tauet. -Forsiktig!
Arthur!
Herregud.
Fortsett å kjøre!
-Ikke stans! -Jeg gir full gass!
Jeg har funnet gutten!
Kan du rygge litt til?
-Motoren går varm! -Kom igjen!
Stans, den synker!
Fort!
Her!
La oss gravlegge ham, Arthur, og bli ferdige med det.
Sam...
Det er noe jeg må gjøre først.
De er fortapt.
De må gjenforenes.
Tiden er snart inne.
Kom.
Nicholas...
Far...
Arthur!
Arthur.
Jeg tror hun er dratt.
Jeg vil aldri tilgi deg for at du lot gutten min dø.
Jeg vil aldri tilgi deg.
Aldri tilgi.
Et trinn, to trinn, flink gutt.
-Joseph. -Pappa!
Joseph, hils på Sam.
- Hallo, Sam. -Hyggelig å hilse på deg, Joseph.
Vi drar rett tilbake til London.
Kan De kjøpe billetter? Jeg forklarer etterpå.
- De skal ikke hvile ut her? - Jeg vil bare få ham hjem.
Jeg forstår.
Tre billetter tilbake til London.
-Vil det gå bra med dere? -Ja.
- Dere må besøke oss i byen. - Elizabeth ville likt det.
Sam?
Far... Hvem er den damen?
Det er moren din.
Oversettelse: Martin Ewan Jæver www.undertext.se